Tidligere på...
Kan du virkelig gjøre det du foreslår på disse sidene?
Det ville vært noe for historiebøkene.
Din dumme unge! Du tok denne dritten inn i mitt hjem!
Du vet hvor nøye de følger med på meg!
Den stjålne tekken må være viktige.
Eller er det noe annet?
Onkel R, du må lede folket.
Du må lede opprøret mot Jordrepublikken.
Hei, min kjære.
Du burde ha gjort meg til partner.
Jeg er et sterkt lys. Et hvitt, blendende lys.
Mannen som voldtok meg.
Jeg sa det ikke engang til forloveden min.
Stakkars Connor ante ingenting.
Connor? Som i Connor Lang?
Ja.
Kjente du ham?
Seriøst?
Hallo?
Hvem er der?
Amanda, du er min.
Ok, denne fyren, la du merke til noen detaljer ved ham?
Rase? Menneske? Votan?
Nei, jeg så ikke ansiktet hans.
Alle stearinlysene ble blåst ut.
Døren åpnet seg og han løp inn.
Sa han noe?
Navnet mitt.
Så han kjente deg.
Jeg var ordfører. Hele byen kjenner meg.
Hva er det du ikke sier?
For mange år siden var det en mann i New York.
Han angrep meg.
Jeg så aldri ansiktet hans, men jeg trodde det var ham.
Og, ja, jeg vet det er umulig, men...
Jeg vet ikke. Om han utrolig nok fulgte meg hit...
Hvorfor?
- Men, jeg... - Ok, når jeg tar denne fyren,
og jeg vil ta ham,
skal vi finne et mye høyere vindu du kan dytte ham ut fra.
Nå, vil du at jeg skal la Tommy eller Irisa bli her
for å passe på deg?
- Nei. Det går bra. - Ja?
Bare fang fyren.
- Å, det skal jeg gjøre. - Ok.
Kom igjen.
La oss dra.
"Og den rettferdige mannen
kuttet løgnene fra sin kones hjerte
og forberedte den hellige festen."
Er dette lignelsen hvor den rettferdige mannen lager mat av sin utro kone
og serverer henne til middag?
Det er inspirerende.
Det er ekkelt.
Hva er det med dere castier?
Jeg vet du er sint på Stahma...
Hun er en derunjo.
Hun fikk sønnen mot meg
og overbeviste mannskapet til å kaste meg ut.
Og du har ikke noe ansvar for det.
Tar du hennes side?
Vel, som en av dine nærmeste venner, og det er få av oss...
er jeg på siden som vil se deg unngå å gjøre flere ting
for å sabotere deg selv.
Jeg har drept folk for å snakke sånn til meg.
Første steg er å innrømme problemet, bra.
Nå.
Jeg vil at du skal brenne de sprø castitanske skriftene
og fikse familien din innenfra.
Jeg skulle ønske jeg kunne.
Jaså?
Jeg har gjort for mange ting feil.
Stahma vil aldri slippe meg inn igjen.
Vel...
Om du vil det nok, finner du en vei.
Du er en smart fyr. For en castitaner, da.
Meh Yewll.
Hjemmebesøk?
Nå vet jeg at arkene har falt.
- Lev. - Lenge siden.
Jeg visste ikke om du kjente meg igjen.
Du er ikke velkommen her.
Det er guddommelig å tilgi.
Nei, det er menneskelig, ingen av oss er det.
Vi har lært å snakke som dem.
Bruker slangen, også.
Hengt på idiomatiske uttrykk.
- Lyttet godt. - Så de ville stole på oss.
Helt til vi gav dem beroligende og kuttet dem opp for forskningen.
Fint å se deg, Lev.
- Kjære Meh... - Farvel, Lev.
- Vil du ikke vite hva jeg gjør her? - Nei.
Ikke nysgjerrig overhodet?
Greit, hvorfor?
Jeg dør.
Litt skvetten, hva?
Nervene mine er frynsete.
Jeg skjønner det.
Du vet ikke hvordan dette er.
Klart jeg gjør. Det er søsteren din.
Nei, dette handler ikke om Kenya.
Å, det gjør det. Hun var kjærlig.
Ja? Du elsker ikke noe.
Du vet ikke hvordan.
Hvordan kan du si det?
Vi to er like. Vi...
bryr oss ikke om noen. Vi er flinke til å late som.
Ikke sant. Jeg bryr meg om deg.
Nei.
Nei, folk som oss, vi puler oss gjennom livet.
Ja? Og forholdene våre ender i kaos.
Jeg liker det sånn, fordi sex er bedre
når det ikke kompliseres.
Så ikke si at du bryr deg om meg.
For det vil jeg ikke.
Jeg elsket ikke søsteren din, og jeg elsker ikke deg, for shtako.
Hvordan kan jeg, kjære? Du er ødelagt.
Hvor var den ilden da vi var i senga?
Jeg hadde ikke måttet se for meg henne.
Første gang er forspill.
Andre gang tar jeg deg fra hverandre.
Du er min, Amanda.
Adrenoen. Har det skjedd noe rart?
- Du ser forferdelig ut. - Noen bivirkninger?
Kan den være dårlig?
- La oss gå inn. - Svar meg.
Jeg får min adreno direkte fra Varus Soleptor.
Forsyningslinjen er plettfri.
Så kanskje jeg er gal.
Hei.
Si hva som plager meg.
Jeg så noe som umulig kan ha skjedd.
Så trodde jeg at jeg ble forfulgt.
Jeg så Nolan, men...
Men hva?
Ikke noe. Samme det.
Hei. Amanda.
Du har vært gjennom noe traumatisk.
Churchill, ta henne til McCawleys hjem.
- Nei... - Ok.
- Det går bra. - Du må beskyttes.
- Det går bra. - Ingen krangling nå.
Dere to, gå og lag en gryte med tangbark.
Det er feil at de har tatt Rafes hus.
Rafe fikk det han fortjente.
Han løy. Han skjulte en kriminell.
- Ham og Nolan. - Nolan gjorde det han trodde var rett.
- Fortsett å forsvare Nolan. - Til jeg dør.
Så...
Jeg undersøkte hjemmet ditt i morges,
fra topp til bunn, overalt, etter tegn på angriperen.
Hva fant jeg?
Du fant ikke noe.
Det stemmer.
Og du mistenker at jeg knuste vinduet selv.
Kan du forklare det?
Nei.
Jeg fant dette.
Sist jeg hørte var ikke hallusinasjoner en bivirkning av adreno.
Det er den teorien jeg har.
Beklager, Nolan. Jeg er bare trøtt.
Jeg trenger litt pusterom, ok?
Ja. Ok.
Ja.
Du tuller.
Kan du vise meg hvor dusjen er?
Du vet, dusj, vann fra oven...
Skrubbe seg og...
Du aner ikke hva jeg snakker om, hva?
Dusjer er for de laveste liroene.
- La meg forberede vannet for deg. - Jeg klarer meg selv, takk.
Det er et privilegium å tjene faren til favi Christie.
Hun er et fantastisk menneske.
Ja, jeg tror jeg beholder henne.
Forresten, det er...
Det er hyggelig sagt.
Jeg må få meg en sånn.
Hva?
Ikke vær redd. Jeg ville ønske deg velkommen til hjemmet vårt.
Jeg skulle ha bodd på NeedWant.
Jeg sa til Christie at...
Det var rett av Christie å ville ha faren sin nær.
Jeg ville blitt forferdet over å se faren til min hanya tavo bo på et bordell
når vi har plass til overs.
Dette er midlertidig, til jeg finner meg et sted selv, da.
I mellomtiden vil vi se til at du har det behagelig.
Judas Priest. Kan du...
dekke deg, er du grei?
Vet du hvorfor castitanske kvinner bruker en perlekjole i badet?
Nei...
Bare ektemennene får se dem nakne
slik Rayetso lagde dem.
På mange måter er dere mennesker mer...
frigjorte.
Ikke på alle måter.
Jeg vet du fikk Alak banket i fjor
og truet ham med en mer intens omgang
om han fortsatte i familiebedriften.
Jeg vil forsikre deg om at han bare leder i navnet
for å leve opp til vår mannsdominerte kultur.
Jeg driver familiebedriften nå.
Vel, jeg er glad for å høre det, tror jeg.
Jeg forteller dette
fordi jeg vil at du skal ha et nært forhold til Alak.
Datak er borte fra livene våre nå og...
du, Christie og barnet er det jeg ser på som familie.
Jeg håper du vil vurdere å bli her permanent.
Jeg får tenke på det.
Gjør det.
I mellomtiden,
kos deg med badet.
- God ettermiddag. - Dra.
Jeg kan dessverre ikke det, Raiga.
Jeg sa: "Dra."
Flytt deg.
Si hva du vil og dra.
Jeg kan knapt snakke. Den puvakoen sprakk leppen min.
Han fortjener en lønnsforhøyelse.
Du er ikke velkommen her.
Og jeg har sårene fra lærdommen du så nøye ga meg.
Men jeg er her for...
McCawley.
Datak.
- Hva gjør han her? - Rafe er familie.
Pottinger kastet meg ut.
Jeg tvilte på å bo her,
men din kone, eller eksen din, hun roet meg.
Jeg lånte tøflene dine.
Håper det er greit.
Hva sa du?
"Den falne mannen knelte i bønn
og Rayetso så ham og sa:
'For selv om du er dekket av synd,
skal de ikke gis dine barn.'"
I mitt ufødte barnebarns navn,
salter jeg disse rene kronbladene
med mine tårer
og blod.
Og så skal den falne reise seg
og ønskes velkommen tilbake.
Vent, han siterer skriftene, later som han er lei seg
og du tilgir ham?
Hanatova, det er mye om kulturen vår
du nok aldri vil forstå.
Han ber ikke om å bli tatt tilbake som tandabolo,
husholdningens overhode.
Dere mennesker kaller det vel besøksrett.
Det er et desperat forsøk.
Nei, han brente Alak.
Du knuste hånden til sønnen din!
La det være.
Det finnes lover.
Jeg lar ham ikke nær barnet.
Shizinolo-protokollene har blitt møtt.
Jeg hevder min rett til å beskytte arvelinjen min.
Du er et ekkelt troll.
Alle familier går gjennom vanskeligheter.
Jeg viser meg selv ut.
Hører du noe?
Tommy, det er noen der ute.
Bli her.
Tommy?
Tommy!
Det kan ikke være vulukot fibrose.
Jeg sa det var det.
Det er umulig. Vi lagde sykdommen for å drepe mennesker.
Bare mennesker.
Kanskje det er en mutert type.
Alt jeg vet er at det dreper meg.
Vi har et serum.
Tror du ikke jeg prøvde kuren? Den virker ikke på indogener.
Du må ha gått glipp av noe.
Jeg har en kontakt i Marin.
Jeg kom ikke for å bli helbredet.
Jeg kom for å bli tilgitt.
Du har tydeligvis demens også.
- Jeg noterer det. - Meh!
- Ikke vær sånn. - Som hva?
- Som meg selv? - Ja.
Jeg kom for å ta farvel.
Avskjeder er oppskrytt.
Rull opp ermet, jeg vil ta blodprøve.
Nei!
La oss gå en tur.
Pokker heller.
Yewll svarer ikke.
Hei! Tommy, hold deg våken.
Dårlig å sovne med hjernerystelse.
- Du har blitt truffet. Få se. - Det går bra.
- Irisa, få se. - Det er ikke mitt blod.
- Ser du? Kulen traff ikke. - Hvem sitt blod er det, da?
Det dekker armen. Og gulvet.
Hvor er Amanda?
Hun rømte.
Hun er redd. Tviler på alt hun ser.
Full av dop.
Hvorfor ser vi ikke etter henne?
Hei, Defiance, vi har en nødmelding
fra alles favorittlensmann.
Om noen ser Amanda Rosewater,
anrop ham med en gang.
Du kan nummeret. Ring meg.
- Beklager, jeg så etter... - Ja. Mannen din.
Ja.
Det er mange savnede personer.
Han svarer ikke på anroperen.
Hvordan vet du det?
Jeg jobber for ham.
Han er vanskelig å nå.
Jeg vet aldri hvor han er lenger.
Ser ut som du har mistet teften, nygifte.
Kanskje jeg kan hjelpe deg finne ham. Jeg har pause snart.
Er det sånn Alak skadet hånden sin? Faren hans?
Kan du tro det?
Og i dag ble han nesten tilgitt av Stahma.
Castier. Gærne.
Jeg har bodd i huset deres, lært språket,
laget den ekle maten, og de behandler meg fremdeles som utenforstående.
Men Datak... Datak får forsone.
Jeg skjønner ikke disse folkene.
Du kan utføre alle ritualene du vil,
men til sist må du leve i huden deres,
som vi nattevakter sier.
Ok, og hvordan skal jeg "leve i deres skinn"?
Kom og lek med meg.
Hva mener du?
Det er en hemmelighet.
- Vær så snill. - Ok, pas på deg selv.
Favi Tarr, hva ser du etter?
Noe merkelig.
Den casti-tungen din klarer språket vårt bra.
En av mange ting den kan.
La oss gå opp.
Champagne-rommet.
Forresten er ånden din veldig irathientisk.
Hva vil du?
Jeg vil gjøre forretninger med spionene dine.
Din nytte er begrenset.
Akkurat som din stilling i byen.
Din kone har derimot vært sjenerøs i støtte av saken vår.
Jeg lurte på om den irathientiske guden din
hadde velsignet deg med en hjerne like flott som kroppen.
Det virker som om Irzu er en gjerrig gud.
Å vedde mot Datak Tarr i et løp er en dårlig innsats.
Nok nå. Jeg har kunder, ekte kunder.
Hva vil du med Votanis-kollektivet?
La oss først se på hva jeg kan tilby.
Defiance er i stadig politisk endring.
Med de rette alliansene, som jeg kan organisere,
kan retningen av endringene kontrolleres.
Og hvilken retning tenker du?
Vekk fra Jordrepublikken.
Du har oppmerksomheten min.
Om de forbaska kameraene fremdeles virket,
hadde vi funnet henne.
Vet du, kildene mine sier at det ikke har vært noe blå djevel i byen i ukevis.
Men Amanda har visst alltid noe.
Har du noe å si om det?
Amanda er voksen.
- Jeg hjelper henne som en venn. - Jeg ser annerledes på det.
Jeg ser en så desperat etter å få ei i senga
at han vil gjøre henne til narkoman.
Amanda ville slått deg for det.
Ja. Det ville hun.
Men Amanda er ikke her. Så kanskje du vil slå meg?
Forsvare æren hennes?
Jeg spør bare en gang: Puttet du noe i adrenoen hennes?
Et slags psykoaktivt stoff eller voldtektsdop?
Du har sparken.
Vi er langt forbi det nå.
Hva skal det bety?
Det betyr at du plaget Amanda.
Så om du vil ha skiltet,
må du ta det av liket mitt.
Ikke en dårlig idé.
Vil du prøve, sett i gang,
men prøv hardt.
Du ser, jeg døde for ni måneder siden. Det varte ikke. Helt sant.
Connor?
Vi er ikke ferdige her.
- Hei! - Nolan! De fant Amanda.
- Går det bra, sjef? - Amanda?
Amanda? Hei. Se på meg.
Der, ja. Hører du meg? Amanda?
Hei.
Hei. Kom igjen.
Connor?
Jeg fant håret. Håret mitt.
Du tok børsten min.
Hva snakker du om?
Kan du være mann for en gangs skyld?
For noe? Hva som helst?
Du er ikke ekte. Du er død. Du døde i denne byen.
Du ble skutt av en irathientisk terrorist.
Å, du tror vel ikke på det?
Guri, drept av Niles?
Tydelig om du ser på fakta.
- Hva? - Men det har du aldri gjort.
Sannheten er din fiende.
Den viser deg fæle ting.
- Hold kjeft. - Se på Amanda.
Jenta vår. Så vakker.
Trodde du at om du tok henne ville du bli som meg?
Du blir aldri meg.
Jeg glemte forresten å takke deg for klokken.
Bulovaen. Gammelverden.
Det var bare litt kinkig, gitt at jeg knapt kjenner deg.
Var det liksom en unnskyldning?
Det var en gave.
Ungdomsforelskelse.
Lille Niles første år. Så søtt.
Men du vet alle lo av deg?
Alle på ungdomskolen. Det var så tydelig.
Lo du?
Ja, det gjorde jeg.
Hva kan jeg si? Jeg var 17. Det var morsomt.
Livet var morsommere
før Votanis-kollektivet ødela stedet.
Husker du at du hold rundt meg? Du...
Jeg sa: "Det vil gå bra.
Votanene vil ikke skade oss."
- Det var løgn. - Ja.
Det de gjorde mot Coleman. Det var det verste.
Jeg kom aldri over den dagen.
Jeg tror...
Jeg tror kanskje...
det er derfor jeg er sånn.
Nei.
Noen folk, de kommer ut feil når de blir født.
Det er derfor du stirret på meg.
Det er derfor du stjal hår fra børsten min.
Og fulgte meg til New York.
Du er en syk liten pervo som fortjener å dø.
Hun tar stadig på nakken sin. Her.
La oss se. Hjelp meg snu henne.
Jeg har sett dette på soldater i vest. Det er en EGO-implantat.
Denne er i ustand.
Hun dør om den blir der.
- Hva er en EGO? - Et militært implantat.
Den fusjonerer med kroppen og gir informasjon.
Skal ikke de tingene hjelpe deg i kamp?
Ikke i ustand.
Om den er det, kan den stoppe hjertet ditt eller kutte ryggraden.
- Du kjempet i Omringingskrigen? - Gjorde ikke alle det?
Doktor!
Hvor pokker er hun?
Ting har endret seg så veldig siden vi kom.
Vi kom hit for å endre verden, og det gjorde vi.
Det er vakkert.
Vi kom for å ødelegge verden, og det gjorde vi.
Og denne byen stinker.
Det er ikke noe poesi i hjertet ditt lenger.
- Lenger? Var det før? - Ja.
"Våre kropper var templene,
og våre bønner så vakre
at de må ha fått Gud til å gråte."
Min Meh Yewll.
Du fikk meg alltid til å smelte.
Jeg skrev det for å forføre deg.
Det virket.
Kan du tilgi meg?
For at jeg forlot deg?
Jeg har savnet deg.
Jeg måtte dra.
For det vi gjorde.
De var ikke dyr. De var folk, som oss.
De hadde navn, de hadde drømmer, håp, fremtider.
- Jeg vet... - Vi drepte barn.
- Jeg sa: "Jeg vet." - Vi så dem dø og snakket om jobben.
- Vitset. - Galgenhumor.
Det forandret deg. Jeg rørte deg, og du trakk deg unna.
Du pleide å si:
"Berøring kan lege."
Jeg vil lege deg.
Og vi vil leve lykkelig sammen.
Jeg skjønner.
Hva?
Du husker ikke.
Husker hva?
Det er din organiserte indogenske hjerne som prøver å forstå det umulige.
Du husker at jeg dro.
Men ikke hvordan jeg dro.
Du vil ikke huske.
Nei, Lev.
Jeg døde for åtte år siden etter at jeg åpnet årene mine,
og jeg lot deg bli med all skammen.
Si at du tilgir meg.
Jeg gjør det.
Bli med meg.
Jeg kan ikke.
Du kan.
Bare ta hånden min.
Vi vil være sammen.
- Hun puster svakt. - Det er ingen doktor.
Vi må operere. Hjelp meg, her.
Ja. Jeg tar det.
- Kom igjen. - Bli ferdig med bandasjen.
Greit. Har du henne? Bra.
Ok. Steriliseringsspray.
- Har du gjort dette før? - Ja jøss.
For lenge siden.
Overlevde pasienten?
Er dette en bra tid å dra ned selvtilliten min på?
Beklager.
Å, guri.
Der er det.
Hva?
Jeg husker ikke om jeg skal kutte rundt eller i den.
Vet du det ikke?
Jeg har vel ikke gjort dette selv,
men jeg tror han kuttet rundt.
- Gjør det. - Greit.
Nei! Kutt inn i enheten først.
- Den fjerner seg selv. - Hvor pokker var du?
Booty call.
Trekk pusten. Jeg lukker dette.
Ser du? Jeg får ikke dø. Ikke på lenge.
Hvorfor ikke?
Fordi disse folkene trenger meg.
Det er min botsøvelse.
Greit, Datak. Ta det du vil.
Er det noe mer jeg kan bestille til deg for middagen min?
Noe beroligende te.
Du vil ikke tro dagen jeg har hatt.
Så jeg håper hjemmet mitt har gitt trøst i en vanskelig tid.
Ser jeg falsk ut?
Ansiktet ditt er bygget sånn.
Jeg er glad for at en sterk mann passer på
mens Stahma og jeg kommer oss gjennom denne utfordringen.
Vi er jo familie. Knyttet i blod.
Greit.
Hva vil du?
Jeg vil ha tilbake min plass i familien.
Jeg vil ha livet mitt.
Den er ikke lett.
Rafe, du skjønner hvor viktig disiplin er.
Du har oppdratt tre barn.
Men det viktigste er å vite hvor grensen går.
Og jeg er lei for at jeg gikk over grensen med Alak.
Tror du det?
Jeg vil fikse ting med sønnen min og Christie.
Om du snakker med henne, vil nok det hjelpe.
Når det passer, da.
Hvorfor i all verden skal jeg hjelpe deg?
Jeg hørte om det som skjedde med Rupert, sønnene hans, Hyatt og Josef.
Dere var nære den familien, eller hva?
Ja. Vi var det.
Ja. Jordrepublikken.
Jordrepublikken har tatt så mye.
Gruvene dine.
Hjemme ditt.
Ja, vel, det er tøffe tider for alle.
Det er ikke mye én mann kan gjøre alene.
Det lærte jeg da jeg knivstakk oberst Marsh
med en brevåpner.
Vel, det du gjorde var dumt.
Kanskje det.
Men om jeg hadde 1 000 brevåpnere
og 1 000 sterke hender til å holde dem?
Jeg har snakket med Votanis-kollektivet.
Om hva da?
Våpen.
Livet mitt har blitt verre
siden Jordrepublikken kom.
Det er på tide at vi tar tilbake byen.
Hva syns du?
Du sitter her fremdeles.
Ja.
Jeg var bekymret for deg.
Jeg var ikke meg selv.
Ja, jeg vet.
Hvordan er Tommy?
Irisa... Jeg kan ikke tro jeg skøyt henne.
Tommy har en hard skalle. Du bommet på Irisa.
Det gjorde jeg ikke.
Jeg så tydelig at...
Jeg hallusinerte.
Ja.
Hei.
Ikke gjør det.
Beklager.
Vet du, det du tror du så...
Det du kan ha hørt meg si, du vet det ikke var ekte, hva?
Hvordan skjedde dette med meg?
Enten kom du i kontakt
med noen med en EGO i ustand
uten å vite det, eller...
Eller?
Eller noen infiserte deg med vilje.
Hvem ville gjort det?
Du lovte at det var trygt.
Og du lovte meg en ny EGO-enhet med E6-protokoll.
Ikke dette brukte shtaket fra Von Bachs søppelbøtte.
Jeg gjorde mitt beste.
Vel, uansett virket det.
De siste tre ukene har alle de relevante minnene til Amanda
blitt lastet opp til datalageret mitt i det stille.
Vi er klare for neste steg.
Bra.
Det er Bra.
Hvordan endte vi opp med disse EGO-ene inni oss?
Det skjer iblant på slagmarken.
En EGO splintres og implanteres i forskjellige soldater.
Partikkelveggen må ha blitt ødelagt da vi injiserte det.
De begynte å lete etter en ny vert.
Og fant oss.
Derfor er disse operasjonene vanligvis gjennomført i et laboratorium.
I et kontrollert miljø.
Minnene mine.
- Ble de sendt noe sted? - Nei.
- De ble ikke tatt opp. - Hva med...
Den i hodet mitt?
Jeg gravde den ut.
Og ødela den.
Så hva skal du gjøre?
La den bli der?
Nei, jeg skal ta den ut.
Men ikke enda.
Hvorfor ikke?
Jeg er ikke klar til å gi slipp på deg.